- En god idé, Roy. - Den likte vi jammen!
- Bra jobbet, min venn. - Roy!
- Veldig morsomt. - Veldig!
- Får jeg beholde øket? - En stridshest med flott stamtavle.
Selvsagt, min venn! Du fortjener den!
Much? Ikke bli så lett såret!
- Ta hesten, da. Hvis du skal sutre. - Jeg sutrer ikke.
- Hva er det? Jeg vet jo det, men... - Det er en gutt.
Han kunne blitt tråkket ned.
- Hvor er moren? - Hun er nok forlengst borte.
- Kan dere få stoppet gråten? - Ja da.
- Det er sånn det gjøres! - La ham ligge. Vi drar.
- Man forlater ikke et barn! - Vi er lovløse, ikke ammer.
- Hvordan gjorde du det? - Han liker meg visst.
Han har flaks som lever. Det er hovavtrykk overalt her.
Vær stille. Ikke rør dere.
- Hva er det? - Hovene er merket.
Gisborne er ingen tåpe. Han vil spore oss.
Det var lurt. Det må jeg innrømme.
- Det tenkte du ikke på, hva? - Burde vi ikke fortsette?
- De kommer snart. - De er kanskje allerede her.
- Hva gjør vi? - Vi skader ikke mennesker eller dyr.
- Hva? - Men skadedyr, på den andre siden...
Jeg som nettopp hadde fått ham til å sovne!
Ta imot!
Robin!
Roy!
De tok Roy.
Hestene var merket. De sporet oss. Det er en baby.
- Jeg er veldig lei for det, John. - Vi skal til Nottingham.
Gode nyheter fra landsbyen Clun: Ingen flere er blitt syke på to uker.
- Pesten ser ut til å være borte. - Da kan vi gi de overlevende mat.
Cluns innbyggere er uslinger.
Berme. Lite skatt og mye sutring. Karantenen skal fortsette.
- Uten mat vil de dø. - Marion...
Veldig søtt. Men du må forstå at de er udyktige.
De kan ikke ta vare på seg selv. Vi får ikke dulle med dem.
Hvordan skal de ta vare på seg selv hvis de ikke får forlate landsbyen?
Jeg er enig. Dette er en gåte.
Her er en annen gåte:
Hvem skattelegger jeg for å betale maten til de udugelige i Clun?
Tar jeg fra den ene og gir til den andre?
Det er enklere å opprettholde karantenen.
Om en uke eller to er landsbyen "sanert".
- Jeg kan huse garnisonen min der. - Å la friske dø er barbarisk!
- Hvis det ble kjent... - Din glød er fascinerende.
Er det fornuften eller frustrasjonen som snakker?
Frustrasjonen over at du i din alder fremdeles er jomfru?
Ha meg unnskyldt. Jeg har annet å se til.
Jeg er Royston White. Jeg kjemper for Robin Hood og kong Rikard.
Vent med å knekke kjeven hans til han har sagt det du vil høre.
- Hvem er han? - En av hans menn.
De plyndret stallene, men ante ikke at mine hester har merkede sko.
Dermed kunne jeg spore dem opp.
- Snakk. - Jeg er Royston White.
Jeg kjemper for Robin Hood og kong Rikard. Det er alt jeg sier.
Du har sagt nok. Det har vært en fæl dag, ikke sant?
- La vår venn hvile. - Hva er det som foregår?
Han kommer ikke til å snakke hvis han ikke får bank.
Finn først ut om han har slektninger i Nottingham.
Så tidlig du kommer tilbake. Gråt han?
- Hva heter du? - Annie.
- Hvorfor smilte du til ham? - Han har en annen side også.
- Du tar feil. - Vær forsiktig.
- Jeg kunne vært hans kone. - Har han sagt det?
- Jeg er mor til hans barn. - Se hva han gjorde mot meg.
- Hold ham unna barnet ditt. - Vær stille.
Han er en bra mann. Han fant et hjem til barnet. Klosteret i Kirklees.
Det er ikke billig. Det koster penger.
Vi er lovløse, ikke ammer!
Borggården og porten er godt bevoktet.
- Den østre muren blir bygd om. - Det kryr av folk der.
- Sørmuren, da? - For høy.
Den nye fengselsporten er uansett tykk.
Jeg har hørt om den. Men Robert av York satte den inn.
- Hva så? - Han er elendig til å lage hengsler.
Låsen er umulig, men hengselen er svak. Særlig med så mye vekt på.
- Hva heter barnet? - Det er ikke din sak.
- Han heter Seth. - Har han et fløyelsteppe?
Ja. Hvordan det?
- Så du ham på vei til klostret? - På en måte.
Sheriffen vil treffe deg.
- Hvorfor skal vi alle sammen dø? - Man velger sitt eget mål i livet.
La deres mål være å gjøre godt.
Det er oss, gutter.
- Er det fra Bibelen? - Koranen.
Det er tyrkernes bibel. Han leste den i Palestina.
- Hvorfor det? - For å forstå hva vi kjempet mot.
"Royston White. Jeg kjemper for konge og fedreland."
Jeg skal gå rett på sak. Jeg vil be deg om en tjeneste.
Jeg ville sette pris på om du brukte denne på vår venn Robin Hood.
Jeg ville heller drept min egen mor.
For et forbløffende sammentreff.
Når folk sier noe sånt, får de sjelden prøvd det ut i praksis.
- Mor? - Royston! Jeg trodde du var død!
- Mor... - Jeg trodde du var død.
Jeg skulle komme tilbake.
Så snart alt ble bedre. Men det ble aldri bedre!
Dette liker jeg. Dette er fint.
Et virkelig dilemma! Drepe Robin eller mor?
- Hva blir det til? - Jeg gjør det ikke.
Du forstår tydeligvis ikke hva dilemma betyr.
Det betyr at du må gjøre noe. Du må velge. Nekter du, må det bli sånn...
...at jeg bestemmer for deg. Nå?
Skal vi si ved daggry i morgen?
Jeg foretrekker å ha en deadline. Men når folk sier "deadline", -
- mener de sjelden at noen skal dø når den kommer.
Du har klart å unnslippe på en heltemodig måte.
Og mine menn prøver virkelig å ta deg. Ikke glem hedersmedaljen.
Stikk nå av.
- Hva gjør du med babyen? - Vi kan ikke forlate ham.
Han kan ikke bli med! Vil du gi ham en liten dolk?
- Et lite pilkogger? - Se, der er Roy!
Roy!
Så godt å se deg tilbake, sir.
Godt å være tilbake. Alt er i orden.
- Roy! - John.
- Hvordan slapp du unna? - Sheriffen fikk smake knepene mine.
Han ble imponert og ville verve meg.
Men jeg sa at fransk rødvin ikke er min stil. Jeg foretrekker engelsk øl.
- Hvor mange felte du? - En god del, faktisk.
- Hundre stykker? - Nei, gi deg.
"Knep"...
Slutt! Han skal drepe oss!
- Hva? - Han!
- Much? - Nei, hesten! Det samme knepet!
De følger sporet. Han har ført dem til oss!
Det er ute med oss.
Men, Much...
Men det var jo mulig. Det må du innrømme.
Jeg må fortelle deg noe.
Det skjedde noe på slottet.
Jeg har noe som...
- Hva er det? - Jeg vet hva barnet heter.
- Å ja? - Han heter Seth.
Faren satt i fangehullet. Han hadde stjålet brød.
Moren var alene og fikk panikk, så hun satte barnet ut i skogen.
Sheriffen ødelegger menneskers liv.
Moren bor i Knighton. Du og jeg burde ri dit med ham.
- Skal vi dra igjen? - Nei.
Vi treffes ved skumringen ved Long Stone.
- Hvor skal du? - Jeg skal ri hjem med barnet.
- Roy vet hvor han bor. - Skal jeg bli med?
Hvis vi er mer enn to sammen, tiltrekker vi oss oppmerksomhet.
Jeg blir her og ordner opp i saker og ting.
Jeg tenkte at vi skulle spise kanin til middag.
Lady Marion. Kan jeg hjelpe deg?
- Jeg trenger 5 minutter i landsbyen. - Det går nok ikke.
Vær så snill. Flytt deg. Jeg har et ærend i byen.
- Det er karantene pga. Pest der. - Pesten er borte forlengst.
- Det vet du. - Sheriffen forbyr det.
Min far er den tidligere sheriffen. Slipp meg fram. Folket sulter.
Da vil sheriffen bli sint.
Pesten er borte. Folket trenger mat.
God pai. Hva med et kyss også?
- Ikke rør meg! - Alle blir stående stille!
- Problemer? - Ikke noe jeg ikke kan løse selv.
- Sverd. - Landsbyfolket blir sultet ut.
Sheriffen nekter å heve karantenen.
- Han vil ha landsbyen til sine menn. - Bind dem, Roy.
Hva var din plan? Å snakke vennlig med vaktene?
- Det var dumt. - Har du noe bedre å komme med?
Se, brød! Skynd dere!
Løp, løp! Fort!
Gud velsigne deg, Robin Hood!
- Det er å kaste bort piler. - Slett ikke.
- Dere kan kaste maten dit. - Men det ville ikke vært så morsomt!
- Robin! - Kom. Vi må vekk herfra.
Dukk!
- La meg hjelpe deg, Robin. - Nei.
Å mate folk er dumt, men forståelig. Men hjelper du meg, blir du hengt.
- Det er ikke noe for en kvinne. - Er det barnet ditt?
- Robin? - Vi deler oss. Ikke noe men!
Hvor kommer den dolken fra? Jeg kunne drept deg!
- Slapp vi unna? - Vi er alene.
Jeg sa at vi skulle dele oss. Du adlød ikke, men det var flaks.
Det begynner å skumre. Oppdraget må kanskje vente en dag.
- Hva syns du? - Det kan ikke vente.
- Hva mener du? - Tilgi meg.
Ikke bare stå der.
- Vet du hvem jeg er? - Lady Marion.
Du har ikke sett meg. Forstår du det?
- Som du ønsker. - Kan du hjelpe meg?
Nålen er tykk og sløv. Er du forberedt?
- Du er flink til å overtale. - Ta av skjorten.
Sarasenerne angrep kongen.
Vi var helt uforberedt. Jeg vet ikke hvordan det skjedde.
- Var det derfor du dro tilbake? - Det ble infisert. Jeg fikk feber.
Kongen sendte meg hjem, så jeg skulle komme meg igjen.
Og da du kom hjem, dro du rett ut i skogen.
Det må være rent, ellers får du feber igjen.
Du har aldri fortalt meg...
- Du hadde vel friere? - Det hadde jeg sikkert.
- Det er merkelig at du er ugift. - Ja.
Eller kanskje ikke. Et ekteskap krever en ekte mann.
Et råd: Sjarmen din sluttet å påvirke meg for minst fem år siden.
- En utfordring! - Et uttalelse. Gjør det vondt? Bra.
Da skal det bare bindes sammen.
- Kan du kysse det, så det blir bedre? - Ferdig.
Spionerer du? Pønsker du på noe?
Unnskyld. Jeg hørte barnet gråte. Her er melken.
- Og ost til moren. - Barnet er ikke vårt.
- Herre! Herre! - Bli her.
Kan du ta barnet? Moren bor i Knighton.
- Fordi jeg er en kvinne? - Fordi jeg må dra.
- Villmarken kaller... - Marion.
- Hvorfor kritiserer du meg alltid? - Jeg vet ikke.
Vi har valgt å gå i hver vår retning.
- Er din retning bedre? - Jeg arbeider innenfor systemet.
Ikke om natten. Da kler du deg ut som... Hva var det? Nattevakten?
Jeg håner ikke sheriffen. Jeg trosser ham ikke offentlig.
- Og i dag? I Clun? - Det var en nødsituasjon!
Du var fantastisk. Du var dristig og...
- Måtte det bli flere nødssituasjoner. - Er alt en stor spøk for deg?
- Og så alvorlig for deg? - Tilgi at jeg er forsiktig.
Ingen har fått skåret ut tungen på grunn av meg!
Ta barnet ditt.
Det blir storm. Du må ikke gå ut i skogen med barnet.
- Dere kan bli her i natt. - Nei, det går ikke!
- Hvorfor? - Barnet må til moren sin...
- Gjør det i morgen istedenfor! - Akkurat!
Kom dere nå inn. Dere må være ute før daggry.
- Det sies at smitten er borte. - Det er den.
Det var mellom deg, meg og de adeliges råd.
Nå har vi problemer. Enten sier jeg at du tok feil...
...og beholder karantenen... - Jeg hadde rett.
...eller så sier jeg at du hadde rett, hever karantenen...
...lar bomsene leve og leter etter et annet sted å forlegge garnisonen.
Så si at jeg hadde rett.
Det fins alltid en hake.
I politikken blir det alltid avtaler.
Hvis jeg innrømmer at du har rett, mister jeg ansikt.
Det går ikke. Vi må ha autoritet.
Så jeg blir nødt til å straffe deg.
- For din åpenhjertighet. - Straffe meg?
Jeg skal se helt bort fra ryktene om at du omgås med Robin Hood.
Det ville vært utilgivelig.
- Hva blir straffen? - Ikke noe personlig. Bare politikk.
- Men det må svi. - Hva slags straff?
Marion.
Langt og bølgende. Så søtt.
Vår autoritet må ikke trekkes i tvil.
Loven... gjelder alle.
Selv de privilegerte.
Bortkastet skjønnhet...
Ydmykelse er iblant så mye bedre enn henrettelse.
- Hva gjør du, Roy? - Tilgi meg!
- Herre! Våkne! - Hva gjør du?
Vi kom for å redde deg! Vi risikerte livet for din skyld!
I krig står den som blir reddet, i gjeld til den som reddet ham.
- Han vil gi livet for hans skyld! - Hva er det som foregår her?
- Han prøvde å drepe Robin! - Hva?
Du var som en sønn for meg!
Jeg skal drepe deg!
Slutt, John! Det holder nå!
Hør på meg!
Nå holder det. Jeg må tenke. Så slutt nå.
Hva har jeg gjort mot deg som gjør at du vil drepe meg?
Min mor! De har min mor...
Truer de med å drepe henne hvis du ikke drepte meg først?
Hun blir hengt ved daggry.
Jeg hater sheriffen.
Hva med historien om barnets mor, da? Var det også en løgn?
Gisborne er faren.
Moren er kjøkkenpike.
Hun tror at han tok barnet med til klostret i Kirklees.
- Jeg hater Gisborne også. - Men Roy får ikke drepe min herre!
- Kom. - Hva?
Vi har to mødre å redde før daggry.
Annie? Jeg tror denne tilhører deg.
Mor? Mor?
Mary? Mary?
- Mor?! - Mary?
- Hvor er hun? Hva har du gjort? - Hva syns du, Gisborne?
Ser det ut som det er daggry?
Jeg holdt min del av avtalen. Men det gjorde ikke du.
Nå skal de få se "Mary, Mary" henge og dingle.
- Mor! - Vi avstår fra hetten, tror jeg.
- Måtte du råtne i helvete! - For denne bagatellen?
Nå får Marys sta sønn se henne dø.
Mordere! Jeg skal drepe deg! Ikke rør dere!
Du etterlot ham i skogen! Du sa at han var i trygg!
- Du etterlot sønnen vår for å dø! - Gisborne, da...
Til hestene!
Kom igjen!
Locksley! Hvorfor har du det så travelt, min venn?
Beklager at jeg må skuffe deg. Men hvis du går, dør han.
Vår gamle venn dilemmaet er tilbake.
Du kan ikke overgi deg hvert øyeblikk!
- Robin! Nei! - Robin! Jo!
Slipp ham, ellers dør vi alle sammen.
Vi har snakket om dette så ofte.
Og du er ikke typen til å drepe.
- Spring! For morens skyld! Barnets! - Nei, Roy!
Jeg er Royston White, og jeg kjemper for Robin Hood og kong Rikard.
- Han gjør dette for din skyld. Kom. - For Robin og kong Rikard!
Kom, Robin.
Ham... likte jeg.
- Håret ditt? - Det var en plage å vaske det.
- Takk, mylady. - Lady Glasson er snill.
Du og Seth får det bra hos henne.
Dere skal også ha takk.
- Fra meg. Men særlig fra... - Dra nå. Det er en lang reise.
Det er én ting til. Vi...
- Her. Du kan åpne den senere. - Takk.
Jeg skal... den veien.
- Jeg skal... - Alltid hver vår vei.
- Jeg vil ikke savne den babyen. - Ikke jeg heller.
- Fred og ro. - Søvn...